- Arthur? - Nei, det er King Kong.
- Skal du ringe politiet? - Hvordan det?
Fordi jeg har tenkt å legge denne rundt halsen din og kvele deg.
Galgen skremmer meg ikke, din tispe!
- Har du drukket, Arthur? - "Har du drukket, Arthur?"
Jeg er glad for at du kom tilbake. Takk og lov at du kom tilbake!
Det kaller jeg sarkasme!
Jeg mener det, Arthur! Jeg trodde at du var borte for godt.
- Det er jeg også! - Ikke si sånt!
Hvorfor skulle jeg ville sove på denne spikermatten?
Fordi jeg er her.
Hva mener du?
Jeg klarer ikke å være alene.
Jeg kan ikke, jeg vet det.
- Jeg har til og med... - Hva?
- Jeg har tatt på leppestift. - Det har du alltid.
Nei, på...
...på mine...
På brystvortene? Har du det?
- Du sa at du ville det. - Du er litt av en jente!
Hvordan visste du at jeg ville komme i kveld?
Det gjorde jeg ikke.
Har du tatt den på hver kveld for sikkerhets skyld?
- Jeg ville at du skulle komme hjem. - Få se.
Så alt er som før?
Nei, det er ikke som før. Men du...
- Jeg er sjenert. - Jeg er jo mannen din!
Joanie! Du storeste.
Liker du det?
- Liker det? Helt jævlig utrolig. - Ikke bann, er du snill.
Så du har hørt på hva jeg har sagt!
For en liten rosenknopp!
- Hvor har du vært? - På forretningsreise.
- Er de like fine som...? - Som hva da?
Like fine som hennes, som Bettys?
- Hvem sine? - Bettys?
Hva snakker du om?
- Ut med språket! - Hun flørter med deg.
Det tror du ja!
Henne ville jeg ikke tatt i med tang.
Hvor fikk du den ideen fra?
Det er bare... noe...
- Jeg har bare følt det på meg. - Du har følt feil. Helt feil.
- Men du har ligget med noen? - Ikke siden vi giftet oss. Æresord.
- Mener du...? - Jeg mener det jeg sier!
Hører du ikke hva jeg sier? Ingen!
Men jeg har alltid følt... Før var jeg...
Men du har ønsket det. Si sannheten!
Jeg sier sannheten! Måtte jeg ellers falle død om.
Men du har ønsket det?
Å ville, er ikke det samme som å gjøre.
Ville du likt om jeg ville gjøre det med en annen?
Nei, ikke akkurat...
Nei, jeg ville ikke bry meg.
Men jeg vil ikke.
Nei, du vil vel ikke det.
- Hvorfor vil du da? - Fordi...
Fordi... Jeg er kanskje ikke like god som du.
Det handler ikke om å være god hvis man ikke er fristet en gang.
Jeg tenker aldri på det.
Kanskje...
Kanskje menn ikke er-
-lik... damer, mener jeg.
- Men de fleste menn... - Er døde innvendig... og utvendig.
- Jeg har tenkt på det... - Og?
Alt var kanskje min feil.
Iblant tror jeg...
Fortsett!
Iblant tror jeg at jeg en mørk kveld kunne ha knullet bestemoren min!
Hva er det du sier?! Bruke det ordet om bestemoren din!
- Det er jo bare et ord! - Nei, Arthur!
- Jeg har hørt en historie... - Nå har jeg hørt det òg!
Hør, på meg. Jeg ber deg, hør!
Det handler om et orkester. Et kjent orkester, til og med.
De har en mannlig og en kvinnelig sanger-
-og på hotellet der de spiller, -
-ga de heisføreren en fempundseddel-
- hvis han stoppet heisen mellom to etasjer og snudde ryggen til.
- Hvorfor? - Så de kunne elske i heisen.
Kysse og sånt, mener du?
Nei, nei! Det andre.
Da er de bare dyr, det vet du!
Er de det, Joan?
- Er de det? - Det er det ekleste jeg har hørt.
Jeg ønsker... jeg ønsker...
Hva ønsker du?
- Ingenting, ingenting... - Ønsker du at du var den mannen?
Det gjør du! Ja, det gjør du!
Jeg ønsker at jeg kunne spille piano.
- Hva? - Eller et annet instrument.
Hvilket som helst instrument. Til og med munnspill.
Hvorfor prater du sånn, Arthur?
Har du drukket?
Hør.
Jeg lytter, Arthur.
Arthur?
Du og natten og musikken vekker et begjær hos meg
Hele mitt innerste gløder for deg
Du og natten og musikken, lokker, men skal vi bli ett?
Etter at natten og musikken er borte
Etter at morgenens bleke dagslys gryr
skal våre hjertere slå samme slag
Morgenen kan gi oss en advarsel
og stjernene slukne igjen
Kan vi bare leve for øyeblikket
Elske til øyeblikket er over
Når så natten er over og musikken stilner, får jeg deg?
Hva gjør du, Arthur?
- Later som. - Hva da?
- Hvorfor? - At jeg har et orkester.
Skal vi ikke lage oss en god kopp te?
- Så sent? - Hva med Ovaltine?
- Jeg lager te. - Nei, jeg gjør det.
Gjør du det? Selv om jeg sa det ordet?
- Du sier det vel ikke igjen? - Nei, aldri, aldri, aldri...
- Er du trøtt? - Ja.
- Du ser utslitt ut. - Jeg er helt utslitt.
Kle av deg, så lager jeg te.
- Du vasker den vel ikke av? - Hva da?
Leppestiften.
- Nei, jeg skal ikke vaske den av. - Du er grei, Joan. Veldig grei.
- Men først må vi prate. - Ja.
- Vi må prate om alt. - Ja, om alt sammen.
Ikke alt sammen, Arthur.
Alt... vi skal prate om alt.
Det må vi. Ikke sant?
Ja, men ikke vask den av. Vær så snill, ikke vask den av.
Nei.
Alt...
Rull fram præriemåne
Rull fram mens jeg nynner
Lys på meg kjærlighetslys, præriemåne
Hos deg i det blå er det ensomt for deg òg?
Lys for meg fra din himmel præriemåne
I ditt milde skinn
føles alt bra
Du vet at jeg er ensom her i kveld
Strø ditt lys varmt og klart
på jenta i mine drømmer
Til henne lengter jeg prærie måne
- Skal vi slå av lyset? - Når vi har pratet.
- Hva skal vi prate om? - Hvorfor du forsvant sånn.
Og hvor du dro.
Da Irene og jeg drakk te på Broadway her om dagen, skjedde det noe rart.
En dagdriver spilte trekkspill på gaten.
Irene og jeg gikk på gaten, da jeg følte jeg noe rart...
Jeg fikk for meg at det var du som sto der og spilte.
Det var noe med ham. Måten...
- Var han lik meg? - Nei, ikke egentlig...
- Hvorfor mente du at det var meg? - Det var noe...
Noe som er vanskelig å beskrive. Jeg ble helt skjelven.
- Hva spilte han? - En salme. Ikke særlig godt.
- Var han litt rar? - Veldig merkelig.
- På hvilken måte? - Han takket uten at han fikk noe.
- Hva er det? - Det er ingenting.
- Kjenner du ham? - Skulle jeg kjenne en sånn fyr?
- Hvorfor dro du, Arthur? - Jeg hadde fått nok.
- Av meg. Var du lei av meg? - Du gjør meg mindre verdt.
- Jeg prøver bare å hjelpe deg. - Jeg vil prate på min måte.
- Hører du det ikke selv? Og pengene. - Fars penger?
- Nei, dine penger. - Jeg tenker på alderdommen vår.
Da er ikke jeg her. Jeg vil bare ha litt kapital.
Er det for mye å be om av sin kone? Litt kapital og litt... ømhet.
Jeg trenger deg. Det gjør jeg faktisk.
- Jeg orker ikke være alene. - Men du vil ikke ha meg oppå deg.
- Må du si det sånn? - Du kan ligge øverst om du vil.
Betyr det virkelig så mye?
Det er klart det gjør! Det fins ingenting som er viktigere!
- Kan vi ikke slukke lyset nå? - Vi har ikke pratet ferdig ennå.
Ingen skole for deg i dag, miss Everson.
Nei.
Du er min sønnesønns favoritt, miss Everson.
Hva er vitsen?
Hva er meningen med det?
Det har jeg regnet ut for lenge siden, notebladenes tid er forbi.
Bare tenk på radioen. Ingen ordner underholdningen selv.
- Det er litt synd. - På sett og vis.
Men jeg hører heller på Lew Stone's band enn på en tunghørt pubpianist.
- Kanskje det. - Det er vel innlysende.
- Arthur! - Unnskyld meg.
- Det er penger i grammofonplater. - Sånt vet vel ikke du noe om?
Låter er låter og sånt kan jeg!
Jeg vet en del om låter. Jeg kan skille mellom suksess og flopp.
- Hva er en flopp? - En fiaskolåt. Sånt vet jeg.
- Det har du ikke alltid gjort. - Det kommer av kremmerne.
Halvparten av dem er stokk døve.
- Og du vil ha... - En egen forretning.
- Det er risikabelt. - Det fins ingen risiko!
Det som trengs, er litt kapital. Det gjør hele forskjellen, lille venn.
- Tenk om du taper alt. - Din fars penger er sikre som banken.
- Vi har ingenting å falle tilbake på. - Bortsett fra dobbeltsengen.
- Du svikter vel ikke? Du lovet det. - Nei, jeg har jo gått med på det.
Tenk hva litt leppestift på riktig sted kan gjøre.
- Det var vel fint? - Ja.
Litt kapital og litt ømhet... Du vil ikke angre, vennen.
"Kongens sønn klatret opp flettene,"-
- "men i tårnrommet fant han ikke Rapunzel, men heksa."
"Aha, ropte den slemme heksa med sin raspete stemme. Aha!"
"Din vakre fugl har forlatt redet."
"Du har mistet Rapunzel for alltid. For alltid."
"Du vil aldri mer få treffe henne igjen. Aldri."
"Aldri."
Fortsett, frøken.
Stille!
"Ordene hennes gjorde prinsen så fortvilt"-
- "at han hoppet ned fra tårnet."
"Han døde ikke, men havnet i et tornekratt."
"Tornenes pigger traff øynene hans og gjorde ham blind."
"Uten å kunne se, flakket han rundt i skogen"-
- "og spiste røtter og bær som han fant gjennom å lukte og føle."
"På den måten vandret den stakkars prinsen rundt i mange år."
"Men en dag kom han til ørkenen der heksa hadde forlatt Rapunzel."
"Hun levde i elendighet i det tørre landet"-
- "med tvillingene sine, en liten gutt og en liten jente."
"Prinsen hørte en stemme,"-
- "en stemme han kjente igjen."
"Uten å se, snublet han mot den og Rapunzel så ham."
"Hun løp mot ham"-
- "falt om halsen på ham og gråt."
"Å, som hun gråt."
"To av tårene hennes rant ned i øynene hans"-
- "og øynene hans klarnet, så han kunne se igjen."
"Så levde de lykkelig i alle sine dager."
Frøken? Hvordan var det med tvillingene, frøken?
- Hva er det med dem? - Hun var ikke gift!
Vær stille, for helvete!
Med kjærlighet kureres alle plager
Det er intet kjærligheten ikke kan gjøre
Med kjærlighet kureres alle plager
Vil du ha litt romantikk?
Et lite kyss kan peppe deg opp En liten klem kan varme deg
Drømmen er din beste venn Med lyst og spenning får du det bra
Kjærligheten den slår aldri feil
Med kjærlighet kureres alle plager
Det var bedre!
- God dag, frøken. - Hvem er det?
- Du kjenner ikke meg. Hva står på? - Ingenting. Hva vil du?
Det er bilen min som står der oppe. Nå? Jeg stoppet for å... hvile.
Jeg kan dessverre... Unnskyld meg.
Unnskyld meg, frøken...
Du kan ikke... Du kan ikke se, hva?
- Nei, ikke så bra. - Er det ikke farlig?
- Bakken er veldig ujevn. - Nei, jeg har gjort det mange ganger.
- Så du bor i nærheten? - Ja, i huset bak trærne der.
- Vil du ha følge? - Takk, men jeg er vant til...
Jeg er på vei fra London til Gloucester og har god tid.
- Det hadde vært en ære for meg. - Det er snilt, men nei takk.
- Du har ikke engang en stokk. - Dette er eiendommen vår.
- Er jeg på privat grunn? - Ja.
Jeg ber om unnskyldning, det så ikke privat ut.
- Det gjør ingenting. Adjø. - Adjø.
Jeg kommer aldri til å glemme dette. Aldri!
Du er den vakreste unge damen jeg har sett noen gang!
Tilgi at jeg sier det, men jeg kunne ikke la være.
Jeg ville ofret min høyre arm om det fikk deg til å se igjen.
Jeg vet ikke hva jeg ville gjøre...
Ta av deg underbuksene.
Vær forsiktig! Vær så snill. Vær forsiktig...
- Alf! Kom hit! - Arthur.
- Her var det fullt hus. - Folk har penger. Hva drikker du?
Det ser jeg ikke mye av. Guinness og lager, halvparten av hver.
- For et bråk! - For mye venstrehånd.
Kanskje det. Jeg syns at dagens låter mangler humor.
- Jeg liker de gamle låtene. - To shilling for et par øl.
Hvordan skal det ende? Takk, skal du ha. Skål!
- Selger du børster? - Ikke spør.
Jeg banket på 200 dører i dag-
- og fikk seks bestillinger. En var på en dobørste. Dritdårlig.
Noter går også dårlig.
- Så hvor kommer pengene fra? - Jeg har solgt mine siste noter.
Grammofonplater er det nye. Jeg har egen butikk.
- Du har visst kommet deg opp. - Jeg har en finansier.
Lykke til, Arthur.
Husker du hva du pratet om sist vi møttes?
- Det var her i Gloucester. - Jeg var ikke meg selv.
- Jeg trodde at du hadde funnet noe. - Ja visst, en skreppe.
Jeg mener en måte å se ting. Forstår du meg?
- Jeg søker videre. - Jeg trodde at du hadde funnet det.
- Alt sitter mellom beina. - Gjør det?
Eller i magen. Øl og pikkels.
Så du mener at det er alt?
Han hamrer for hardt med venstrehånden.
- På deg lød det som... - Jeg hadde ikke fått dyppet dingsen.
- Men det har du nå? - Ja.
Arthur!
- Hei, søta. Er du alene? - Ja, de jobber kveldsskift.
- Når kommer de tilbake? - Rundt elleve.
- Unaturlig å jobbe så sent. - De er glad de har heltidsjobb.
Det kommer selvsagt av hvordan man ser det.
- Jeg kom nettopp fra skolen. - Hvordan er det med bøllefrøene?
Arthur...
- Hvorfor står vi her? - Spørsmålet er om jeg vil by deg inn.
Hvorfor sier du det?
Kjære deg...
Det er best at du kommer inn.
- Jeg har ikke vært her på lenge. - Og du har ikke skrevet.
- Hvorfor har du ikke skrevet, Arthur? - Det var feil, men nå er jeg jo her.
- Hvorfor er du kommet? - For din skyld, elskede.
Er jeg din elskede?
Det lyder ikke så hyggelig, men nå når jeg ser deg...
Ja, min elskede.
- Og når du ikke ser meg? - Må vi prate sånn?
- Jeg vil ikke prate i det hele tatt. - Hva vil du gjøre?
Kysse deg.
Er det alt?
- Vil du vite sannheten... - Ja, si sannheten.
Jeg kan ikke bli lenge.
- Hvorfor kom du hit? - For å treffe deg.
En kort stund? Noen minutter?
- Nei, hva er det med deg? - Hva det er med meg?
Vil du virkelig vite det?
Vi er faktisk voksne. Vi har ikke lovet hverandre noe.
- Er du gift? - Hvorfor spør du om det?
Ja, det er du.
Eileen, er det så at du har...
Kunne du lage en kopp te til oss?
Ikke gjør det, elskede. Da begynner jeg også.
- Hva har du å gråte for? - Jeg vet ikke, -
-men det føles som om alt...
Jeg lager te.
Det burde dra, men skal du ha sukker?
To skjeer, takk.
Jeg er gravid.
- Hvordan vet du det? Er du sikker? - Helt sikkert.
- Vet din far eller noen andre om det? - Nei, bare legen.
Unnskyld meg, men tenker du...? Vil du fjerne det?
- Hva mener du? - Fjerne det. Nei, jeg mener ikke det.
- Vil du føde barnet? - Sett deg, er du snill.
- Har du barn allerede? - Nei, det har vi ikke.
Hvis du lyver igjen, stikker jeg en kniv i deg.
- Herregud, Eileen... - Sannheten, vær så snill.
Æresord...
Nei, vi har ingen barn. Jeg lover.
- Men du bor sammen med din kone? - Jeg...
Ja vel, jeg forstår.
- Hva vil du gjøre? - Spørsmålet er hva du tenker å gjøre.
Jeg?
Ja, hva skal jeg gjøre?
Jeg mister jobben. Unge frøken Everson og barnet hennes.
Det går de selvsagt ikke med på.
- Jeg blir nødt til å flytte. - Blir du?
Det blir du selvsagt... Herregud!
- Det er vel bare til pass for meg. - Ikke si sånt, er du snill!
Jeg trodde på deg, Arthur. Hvor dum kan man bli.
"Jeg". - Ja?
Jeg trodde på meg selv.
Forstår du?
- Ja. - Det gjør du, ikke sant? Du forstår.
- Jeg ville ha deg. - Ville du det?
Å, ja.
Det vil du fremdeles, ikke sant?
Ja, det vil jeg fremdeles.
- Intenst. - Jøss.
Hva er det?
Jeg har aldri hørt en kvinne si sånt.
- Det er selvsagt ikke anstendig? - Det er enestående!
- Jeg tenker på det nesten hele tiden. - Hva da?
- Den andre gangen... - Da de andre jobbet sent.
Ja, det var fantastisk. Den store myke sengen.
Men...
Men hva da? Hva, Eileen?
Du dro din vei.
Ja...
Det var vel alt. Ikke sant?
Hør, tenk om du og jeg var gift!
Nei, hør! Hvis man tenker seg at vi var gift...
Jeg prater visst en masse. Jeg har hørt en historie...
- Får jeg røyke? Røyker du? - Nei.
Du forstår...
Jeg har hørt en historie... Den skal være sann.
I et kjent orkester... De har en mann og en kvinne som vokalister.
- Hva har det med...? - Vær så snill, bare lytt.
De har en spillejobb på et stort hotell i West End.
De ga heismannen en fempundseddel-
- for å stoppe heisen mellom to etasjer og snu ryggen til.
- Gjør folk sånt? - Hva da, Eileen?
- Elsker i en heis. - Kysser hverandre, mener du?
Jaså, var det alt?
Du er strålende! Du visste nøyaktig hva jeg pratet om.
Ville du gjort noe sånt?
- Mellom hvilke etasjer, Arthur? - Å, Eileen!
Du er ikke dårlig!
Å du, din stygge mann
Tar kjærligheten der den fins
Her og der og hvor du kan
Å du, din stygge mann
Du kan ikke lure meg Du er stygg, så stygg man kan bli
Men det er deg jeg vil være sammen med
Å du, store stygge mann
Du er både søt og stygg
Jeg vet hva du tenker på
Du har mange innfall
Får meg til å syde så du kan koke
Du stygge mann ingen jeg har møtt
kan være stygg og fin som deg du stygge mann
Å du, din stygge mann
Takk, madame.
Takk, sir.
Ja, det er alt, sir.
- Det var ikke mye. - Ingen stopper der.
Noen har gjort det. Man skulle tro folk var smartere.
La en blind jente gå omkring sånn i disse tider.
- Hun brukte aldri veien. - Hvem som helst kan ha sett henne.
Bare en som visste at hun var der.
- Hva sa du? - Stien syns ikke fra veien.
Han kjente til den, eller visste at hun var der...
Eller støtte på henne ved en tilfeldighet.
Det er sant, hun kunne jo ikke se ham.
En sterk mann og en blind jente...
Det er fælt. Hengning er ikke hardt nok.
En veldig sterk mann.
- Merkene på halsen hennes... - Ja, sir.
...kunne kommet fra King Kong.
- King Kong i bil, i så fall. - Ikke nødvendigvis.
- Hvis det ikke var noen herfra... - En av lofferne kanskje.
Slike fins det fler av enn noensinne. Og det er veien mot London.
- Så disse sakene skal til Gloucester? - Med tiden, konstabel.
Først vil jeg selv ta en titt på dem.
- Ikke mye å gå på. - Ikke som det ser ut nå.
Manna fra himmelen? Jeg forstår...
Egget skal ikke lære høna å verpe.
- Skal jeg hjelpe deg med bøkene? - Nei, spring hjem du, gutten min.
Vil du ikke smake på kjeppen, så se deg for!
Ja, rektor.
- Er alt i orden, miss Everson? - Alt er bra, rektor.
Jeg... Har du det travelt?
Nei, ikke akkurat.
- Så du har ingen som henter deg? - Nei.
Ikke herren i bilen?
- Nei. Hvordan det? - Jeg bare lurte på det.
Jeg ville vil gjerne veksle noen ord med deg hvis det er ok.
I fortrolighet.
Har guttene funnet på streker igjen?
Nei, dette gjelder ikke elevene. Iallefall ikke deres oppførsel.
Har det noe med meg å gjøre?
Vi to har kjent hverandre lenge, Eileen.
Du godeste, slike setninger lover ikke godt.
Setninger som: "Jeg skal være helt oppriktig..."-
-og "Ikke ta det ille opp, men..."
Det bildet hang der da jeg var barn.
Jeg har ikke sett på det-
-på sikkert 20-30 år.
Ikke siden jeg hadde barneskolen.
Månedene er jo ganske like.
Ja, det er de nesten alene om.
Hva ville du si meg, mr Warner?
Januar snø, februar regn.
I mars blåser vinden, april har sol igjen.
Mai er blomsters tid, i juni danser bladene.
Juli har late timer, august gylne bunter.
I september modner epler, i oktober blir det kaldt.
Novemberhimmelen blygrå med desember kommer-
- julefryd.
Ja, det er underlig hvordan slike enkle ting kan sette seg fast.
Men du forstår, Eileen, -
- jeg husker hvordan du leste de setningene som en av jentene mine.
Du sto der, foran klassen.
Du hadde en liten, blå sløyfe i håret.
Dr. Bartholomew sitter vel i skolestyret?
I september modner epler...
Eplet, ja...
Jeg vil ikke spotte, Eileen.
Men jeg mener at bildet av Eva i Første Mosebok er feilaktig.
Hvis jeg ser meg rundt, eller inn i hjertet mitt, -
-så føles det mye mer sannsynlig-
- at det var Adam som bød Eva på frukten.
Mr Warner, du har tårer...
- Det kan så være... - Jeg ber om unnskyldning.
Jeg lurer på hvor alt tar veien.
- Hva er det nå...? - Barna her.
Der er et tre som et barn har tegnet.
Det minner om en diamant med ulike frukter på samme grein.
- Et grønnsakhandlertre. - Nei, et tre fra Edens hage.
Det er sånn de ser ting.
Jeg tror at de ser ting på en måte som...
På en måte som går tapt-
-og som så blir glemt.
Ja...
- Så hvorfor...? - Fortsett! Si det.
Dette er kanskje feil anledning-
- og det lyder nok uvennlig, men... Unnskyld meg.
Hvis du ser barn på den måten, hvorfor...?
- Hvorfor slår jeg dem så ofte? - Ja.
Fordi de skal klare en gruvejobb. Hva skal de med visjoner, -
- eller med trær formet som diamanter eller noe som minner om Edens hage?
Det holder med billig musikk. Billig musikk-
-og øl og kjeglespill.
- Men det er jo... - Fælt.
Ja... ja.
Iblant er livet ikke særlig storslått.
Det er rettferdig om man holder seg til reglene.
Reglene, mr Warner... Men hvem sine?
Det er ikke vår oppgave å sette spørsmålstegn ved det.
- Aldri? - Da må man betale prisen.
Eller-
-unngå å bli oppdaget.
Ja.
Unnskyld, men... tenker du å gifte deg?
Det kan jeg dessverre ikke svare på. Men før fødselen, er det ikke tid.
- Fyren skulle ha bank! - Ja, det stemmer nok.
Hva tenker din far og dine brødre å gjøre med saken?
- Ingenting. De vet ikke om det ennå. - Er det han med bilen?
- Er han gift? - Jeg vil ikke prate om det.
Men hva tenker du å gjøre?
Jeg innser at jeg ikke kan fortsette som lærer.
Nei...
Kan jeg få fortsette ut måneden?
Jeg forstår.
Da var den saken avklart.
- Får jeg bli ut uken? - Selvsagt, kjære deg.
Ja. Takk.
Dette er... den verste dagen i mitt liv.
- Ikke si sånt. - Men slik er det.
- Jeg er lei for alt sammen. - Det er-
Veldig, veldig spesielt...
Noe som er veldig lyst, -
- vil forsvinne fra livet mitt når du forlater vår lille skole.
Jeg kommer ikke til å ville komme hit selv.
Å, nei...
Du forstår ikke.
Og om du hadde gjort det, -
-ville du ha blitt forferdet.
Ikke ta det ille opp.
Du vil trenge mer penger enn du tror.
Det er dessverre ikke mye, så ta fornuften fangen.
- Jeg ser helst at du lar være... - Ikke vær dum!
Mr Warner...
Dette skal jeg aldri glemme. Du har vært altfor vennlig.
Noe veldig spesielt og veldig lyst, kjære venn.
Nå flørter rektor med meg.
Jeg kjenner igjen trær som er formet som diamanter.
Jeg har ikke glemt det.
Jeg er glad i deg
Holder av deg, min venn
Tilværelsens sorger
Tilværelsens slit
forsvinner i mørket
når jeg har deg her
Jeg er glad i deg
Holder av deg, min venn
Ingen slutter noensinne å lengte, mr Warner.
Det er best for dem, miss Everson.
- Jeg er ikke enig. - Adjø, kjære deg.
Adjø.
- Pass ekstra godt på deg selv. - Det skal jeg.
Januar snø, februar regn.
I mars blåser vinden...
Farvel barn
Lukk øynene.
Stå på ett bein.
Tell til ti.
Veldig, veldig langsomt.
- Unnskyld, miss. Du kan ikke se, hva? - Nei, ikke så bra.
Er det ikke farlig å gå her? Bakken er så ujevn.
- Nei, jeg gjør det ofte. - Så du bor i nærheten?
Ja, i huset bak trærne der.
Hvor er du, min skjønne?
Det kan så være, Eileen.
- Du drar vel ikke i kveld? - Nei, ikke i kveld.
Jeg tar bussen til Gloucester i morgen tidlig.
- Og så til London? - Jeg tar toget til Paddington.
- Der er du ikke trygg. - Ikke vær tåpelig!
- Dave har rett, noe kan skje. - Jeg kan ta vare på meg selv.
Du har jo ikke engang et sted å bo.
Jeg skriver til dere i morgen. Et brev til dere alle.
Jeg har tenkt å holde kontakten. Jeg leier et rom.
- Pengene mine holder i én måned. - Det er dyrt der.
Et rom kan koste to pund i uken, uten mat.
- Sludder. - Tom Wintle var der med orkesteret...
- Han finner ikke fram i Gloucester. - Du har bare vært i London én gang.
Det er ingenting å diskutere. Jeg har bestemt meg.
Det kan så være.
Hvordan skal vi klare oss her? Har du tenkt på det?
- Dere klarer dere, det vet du. - Det vet jeg nå ikke.
- Og vi vil savne pengene dine. - Jeg er lei for det.
- "Lei for det" metter ikke. - Vær stille!
Dere to...
- Du drar vel ikke fordi vi krangler? - Det er ikke på alvor.
Jeg vet det. Men jeg ønsker at dere kunne la være. Tenk på pappa.
Det ønsker jeg at du gjorde. Jeg vil ikke at du skal reise.
- Men pappa... - Det er Arthur med den store kjeften?
Jeg gjør det for min egen skyld.
Det er vel ingenting galt med deg, Eileen?
Nei da, Maurice. Det trenger du ikke være urolig for.
- Vi får det verre, ikke glem det. - Det gjør jeg ikke.
Jeg bryter ikke kull som før. Hvor skal pengene komme fra?
- Du kan ikke forvente... - Ikke pek på henne.
- Det gjør jeg ikke! - Hva er det da? Stortåa?
Jeg har bestemt meg, og jeg har rett til å bestemme over mitt eget liv.
- Ja, men... - Jeg har gjort mitt her.
Jeg har laget mat, skrubbet og dessuten bidratt med penger.
- Det kan så være... - Slutt å si sånt!
Forstår du ikke hva jeg sier? Det er min rett.
Jeg er over 21, jeg har tjent penger og nå vil jeg noe annet.
- Hvis du skulle dra og gifte deg... - Så ville det være det samme.
- Lykke til, Eileen. - Det ønsker vi alle sammen.
Det vet jeg at dere gjør.
Vi vil at du skal ha det bra. Gud være med deg.
Dette kommer dere til å angre. Dere gjør dere til latter.
Vil du ha en røyk?
Hva er det med deg? Er du stum?
Unnskyld meg, miss...
Kunne jeg få ta en titt i Radio Times?
- Ja, men det står ikke mye i det. - Som vanlig.
Jeg hadde tenkt å se om de sender fra kampen i Albert Hall.
Selv foretrekker jeg Henry Hall.
- Jeg liker også dansebandet hans. - Friskt, veldig friskt.
Jeg er selv i bransjen, kan man si.
Mannen min er låtskriver. Vi skal treffes i London.
Det er hyggelig med lange reiser, men vet aldri hvem man treffer.
Eller hvilke historier man får høre.
Det blir herlig å komme tilbake til London igjen.
- Livet begynner på Oxford Circus. - Hvis man ikke har en jobb.
Eller om man har det...
Bort med alt trist luften er frisk
Radioen står på Den sprer det grå
Om det er vinter og sommertid og fritid og fritidstid
Og Big Ben kimer når det er radiotid
Til juletid, og partytid og middagstid og foxtrottid
Og Big Ben kimer når det er radiotid
Gamle dager var andre tider fornøyelsene var færre
Det har blitt bedre nå når radioen sprer glede
Herlig tid, en skjønn tid en bedre tid for pappatid
Og Big Ben kimer når det er radiotid
- Arthur? - Det er bare meg.
- Hvor har du vært? - Hvor jeg har vært?
Jeg har sittet i fengsel.
Har du lest om den blinde jenta som ble drept i Gloucestershire?
- Hvorfor...? - De mistenkte meg.
- Hvem da? - Purken. De dumme pappskallene.
Jeg har sittet på politistasjonen i fire timer!
Men hvorfor, Arthur?
Fordi jeg slo lens, ellers hadde jeg kommet hjem som avtalt.
Selvsagt måtte jeg tisse der jenta ble drept.
Men... snakker du sant, eller tøyser du med meg igjen?
- Tøyser! Jeg har jo sittet i forhør! - Hvorfor? Bare fordi...?
De trodde at jeg var morderen og at jeg vendte tilbake til åstedet.
Så fælt!
Så fikk de tak i fyren i Gloucester.
Jeg var heldigvis i butikkbesøk da den stakkars jenta ble kvalt.
Hadde jeg ikke hatt alibi, så hadde de lagt et tau rundt halsen på meg.
- Nifst, hva? - Tenk at sånt kan skje.
Og han som gjorde det, voldtok henne først.
- Og de trodde at du var skyldig? - Det er vilt. En sånn søt jente.
- Hvordan vet du hvordan hun så ut? - Jeg fikk se et bilde.
Stakkars liten... Jeg fikk ikke en kopp te engang!
Stakkars deg, Arthur. Stakkars elskede.
Jeg trenger faktisk litt trøst.
- Du har vel såpe og håndkle? - Jeg har ikke såpe.
Det kan du kjøpe i morgen. Badet er nederst i gangen.
Det kan gjestene bruke mellom klokka 8 og 10.30 om formiddagen-
- og mellom klokka åtte og ti om kvelden.
- Bortsett fra søndager selvsagt. - Det er klart.
Det var vel alt... Døren kan låses innenfra. God kveld.
God kveld og tusen takk.
London.
Det som kommer lett forsvinner lett
Det er kjærlighetens krav
Som den kom la den gå
Du kan aldri angre
Vi skal skilles om en liten stund
Det som kommer lett forsvinner lett
Vi tenkte aldri på romantikkens risiko
Nå når alt er over
skal vi være venner og ikke avsky hverandre
Det som kommer lett forsvinner lett
Derfor sier jeg au revoir
Det som kommer lett forsvinner lett
- Arthur? - Ja.
- Får du ikke sove? - Nei.
Alt vil bli bra. Bare prøv å slappe av.
Joanie?
Legg armen din rundt meg.
Legg armen din rundt meg, er du snill.
Tekst: Bente Eie PrimeText International AB
Tekstadministrasjon: www.primetext.tv PrimeText International AB